KUR TU PRADINGAI, BERNADETA?
Ar esate girdėję, kad smegenys yra tarsi kompensavimo mechanizmas?
Tarkim, gaunate dovanų gražų deimantų vėrinį.
Atidarote dėžutę ir pašokate iš laimės.
Iš pradžių džiaugiatės,
bet kitą dieną džiaugiatės jau truputį mažiau.
Po metų pamatote vėrinį ir galvojate: „A, čia ta seniena.“
Žinot, kodėl smegenys taip elgiasi?
Dėl išgyvenimo.
Turite būti pasiruošę naujiems potyriams, nes jie gali signalizuoti pavojų.
Argi nebūtų puiku, jei galėtume tai išjungti?
Juk ne kasdien susiduriame su kardadančiais tigrais.
Mūsų smegenų numatytieji nustatymai
teikia pirmenybę pavojui ir išgyvenimui, o ne džiaugsmui ir dėkingumui.
Manau, taip nutiko ir mano mamai.
Ji taip susitelkė į pavojaus signalų ieškojimą,
jog jos mechanizmas pamiršo kreipti dėmesį į tai, kas gera.
O tėtis liovėsi įžvelgęs grožį mamoje.
PRIEŠ 5 SAVAITES
Ar bent nutuoki, kiek stiprybės man reikia?
Kaip dėl tavo noro vykti į internatinę mokyklą man plyšta širdis?
Jei nenorėjai, kad vykčiau, nereikėjo jos taip liaupsinti.
Sakai, kad kalta aš?
Kažkodėl neužkrauna.
Pagaliau.
Pamenat, sakėt,
kad jeigu gerai mokysiuos,
tai baigusi 8-ą klasę galėsiu prašyti ko tik noriu?
Aš... Mes taip sakėm?
Tik tam, kad išvengtume kalbų apie ponį.
Ponio norėjau, kai buvau maža.
Dabar noriu kitko.
Norit sužinoti ko?
Nežinau. Norim?
Ar reikės išeiti iš namų?
Šeimos kelionės į Antarktidą!
Per Kalėdų atostogas.
Po mėnesio?
Tada ten bus vasara. Tik tokiu metu ir galima vykti.
Gal ponis vis tik ne tokia bloga mintis.
Ką pasakysi, mama?
Argi kelionė nekliudys tavo darbui?
Mokykloje kaip tik mokomės apie Antarktidą.
Perskaičiau visų tyrinėtojų žurnalus.
Pristatinėsiu Šakltoną.
Dabar pats metas keliauti –
kol nenuslinko dar vienas ledo sluoksnis ir viskas neištirpo.
Negaliu patikėt, kad nė vienas nesakot „ne“.
Laukiu tavo nuomonės. Tu nekenti kelionių.
O aš laukiu tavosios. Tu turi darbo.
O, Dieve. Jūs sutinkat!
Palūkėk. Tikrai sutinkam?
Tikriausiai.
Bet tik dėl formalumo.
Kartą skaičiau, kad delfinų socialinė struktūra
sudaryta iš sąjungininkų, priešų tvarkdarių ir verbuotojų.
Panašu į mafiją arba mokyklą.
Kartais netgi vyksta kovos,
kurių metu delfinai tranko vienas kitam per galvas uodegos pelekais.
Kodėl visi protingi sutvėrimai gyvena vadovaudamiesi
tokiomis keistomis soc. struktūromis?
Odrė Geilerio Strito mokykloje atsakinga už viską.
Ji sudarė Įvairovės tarybą,
įkūrė „Vaikų-maratonininkų organizaciją“, sugalvojo „Spurgų dieną tėčiams“.
Mama kartą užsirašė būti darželio grupės pagalbininke,
bet tada kiti delfinai aptalžė ją savo uodegos pelekais.
- Dar vienas variantas – kiaulės. - Kiaulės?
Po savaitės gervuogių krūmai būtų išknisti su šaknimis.
Ar galiu kuo padėti?
Sveika, Bernadeta. Nežinojau, kad tu namuose.
Matau.
Taip...
Ar nieko, kad išsikviečiau Tomą? Jis gervuogių naikinimo specialistas.
Buvau sode, tvarkiau daugiamečius ir sodinau augalus žiemos sezonui.
Ruošiausi vėlyviems pusryčiams, į kuriuos pakviečiau
potencialių mokinių tėvus.
Skaitai mano el. laiškus?
Tik jei labai būtina.
Gervuogių virkščios pradėjo lįsti po sienomis.
Kartais taip nutinka.
Jų šaknų sistema kaip bambuko – invazinė.
Taip.
Ieškom geriausio būdo su tuo susitvarkyti.
Štai...
Aš Tomas.
Bernadeta Foks. Vizitinės neturiu.
Vieną rytą tvarkydama kompostą buvau beveik užpulta.
Šaknys išsikerojo ne tik komposto krūvoj, bet ir pakeltose lysvėse,
šiltnamyje, net sliekų komposto dėžėse.
Tokio kiekio atsikratyti įmanoma tik...
Nenoriu naudoti jokių chemijų, herbicidų ir panašiai.
Jeigu kiaulės taip pat netinka,
tuomet siūlau „CXJ Hillside Side-Arm“ trimerį.
Pats tokio neturiu. Reiktų išnuomoti.
Gerai. Aš sutinku, kad Tomas
pasirūpintų gervuogių krūmais.
Tai tiek.
Buvo malonu susipažinti.
Ačiū. Pradėsim nieko nelaukę!
Jei pamatysiu kiaulę, ji bus sulaikyta už įsibrovimą!
Brangi Mandžula,
atsirado netikėtų reikalų
ir būtų labai gerai, jei galėtum padirbėti viršvalandžius.
Nežinau, kiek Indijoje dabar valandų,
bet kuo greičiau pranešk ar galėsi, nes man reikia,
kad į vieną svarbų projektą sutelktum visą savo induistinę magiją. Taškas.
Gerai, nebeapsimetinėsiu.
Tai tikra katastrofa.
Eldžis ir aš pažadėjom Bitei šeimos kelionę į Antarktidą.
Viena iš daugybės priežasčių, kodėl nenoriu vykti,
yra ta, kad teks būti apsuptai žmonių.
Pasirodo, net mažiausiame
turistiniame laive bus dar maždaug 150 kitų keleivių,
kas reiškia,
kad būsiu įkalinta su 147 kitais žmonėmis,
kurie erzins mane savo nemandagumu,
švaistymusi, nepaliaujamu niurzgėjimu, banaliomis kalbomis
ir keistais reikalavimais maistui.
Arba dar blogiau – savo dėmesį nukreips į mane,
o mainais tikėsis malonaus elgesio.
Pradedu panikuoti vien apie tai galvodama.
Bet truputis socialinio nerimo
dar niekam nepakenkė, ar ne?
Jei duočiau tau visą kontaktinę informaciją,
ar galėtum perimti
dokumentų, vizų, bilietų
ir kitų dalykų, susijusių su mūsų kelione
iš Sietlo į Baltąjį žemyną, tvarkymą? Klaustukas.
Taip pat mums reikės visų rekomenduojamų pasiimti daiktų.
Gali naudoti tą pačią kreditinę.
Dar vienas dalykas, Mandžula.
Noriu žvejybos liemenės.
Tos su galybe užtraukiamų kišenių.
Ir, kaip paaiškėjo, mano kieme reikia išnaikinti gervuogių krūmus.
Kuo greičiau, tuo geriau.
Kaimynė Odrė neatsiklaususi maklinėja po mano kiemą.
Kas taip elgiasi! Šauktukas.
Ledaine?..
Ledaine!
Ledaine...
Kaip ten įlindai?
PASIIMTI BITĘ
Tu labai ne laiku.
Lauk!
GEILERIO STRITO MOKYKLA
Nors man labai patinka delnų atspaudai,
manau, reikia paveikslėlio, labiau atspindinčio sėkmę.
Pavyzdžiui, herbo
su kokiu nors simboliu.
Tarkim, su skaičiavimo mašinėle.
Arba su diplomais. Diplomų vaivorykšte.
Žavu.
Arba smegenų paveikslėlio, aprėdyto kepurėle ir mantija.
Nepamirškim, kad norim pritraukti tinkamas šeimas.
Supratau.
Ačiū, Minde.
Kailai! Kailai!
Ko? Ne dabar.
Tikriausiai eina daryti namų darbų.
Vėlyvuose pusryčiuose dalyvaus visi. Negavau nė vieno neigiamo atsakymo.
Tikrai?
Nepamiršk atvežti tas 12 kėdžių.
Tikiuosi, rasiu laiko.
Tai tik kėdės. Rasi.
Pastebėjai, kad pirmoji Prancūzijos ponia labai pamėgo šalikėlius?
Laukiu nesulaukiu, kada ji sužinos apie mano naująjį darbą.
Kažin, ar ji išvis žino kas tu tokia.
Tiesa. Ji siaubinga.
- Labas, mielasis. - Labas, Linkolnai.
Labas, mama.
Mūsų laukia gelbėjimo misija.
- Ką? - Ledainė užstrigo klausykloje.
Vos nepamiršau. Bernadeta!
Bernadeta!
Artinasi prielipa. Ką darysim?
- Ledainei mūsų reikia. Spausk. - Bernadeta!
O, Dieve...
- Kas nutiko? - Matei?!
- Ne. - Matei?
Dieve mano...
- Tu sveika? - Dieve...
- Viskas gerai? - Aš verkiu!
Aišku, kad negerai!
- Ji pervažiavo tau koją? - Matei?
- Ne. - Ji pervažiavo man koją!
Gerai. Palaikysi?
Na jau ne. Ji – mano šuo. Tu laikyk, o aš lipsiu.
Jokiu būdu.
Per daug pavojinga.
Nelok. Čia aš.
- Na ir dramatikė. - Mama!
Mama, viskas gerai?
Šaunuolė!
- Bite! - Viskas gerai?
Ledaine!
Blogesnio šuns už tave nėra.
- Viskas gerai? - Taip.
Tau atėjo laiškas.
ČOUT ROUZMARI INTERNATINĖ MOKYKLA
Sveikinu.
Negaliu patikėti.
Jauti „Microsoft“ motyvaciją?
Susinchronizuokim laikrodžius.
„SAMANTOS 2“ KOMANDA
Ar ten Linkolno mama?
Sietle visi keliai veda į „Microsoft“.
Mama,
pažiūrėk, ką ji žiūri.
Vyksta apmokymai.
Nuolatinių smegenų vizualizacijos tyrimų dėka
galite pasisveikinti su „Samanta 2“.
GAVĖJAS: BERNADETA
„SAMANTA 2“ RENKA NE ATSKIRUS LAIŠKUS, PRANEŠIMUS...
Tai tikra.
...ŽODŽIUS AR FRAZES. „SAMANTA 2“ SUKURTA TAIP...
Neįtikėtina.
...KAD SKAITYTŲ MANO MINTIS.
LAIŠKAS IŠSIŲSTAS
Taip. Tai padarė šis daikčiukas.
Dėkoju.
Žinau, kad yra mažiausiai dvi pingvinų rūšys.
Antarktidoje yra 7 rūšys pingvinų.
400 tūkst. imperatoriškųjų pingvinų, neskaičiuojant papuasinių ir antarktinių.
O žinot, kas geriausia?
Laive, kuriuo plauksime, vietos kavinėje nesuskirstytos.
Yra stalelių keturiems, kas reiškia,
kad galėsim tiesiog užversti ketvirtą kėdę
kepurėmis ir pirštinėmis, ir prie mūsų niekas nesės.
Ir pingvinai.
Nekantrauju pamatyti pingvinus.
Labai norėčiau pratęsti pokalbį
ir šią šventinę vakarienę, bet turiu susiskambinti su Taipėjaus komanda.
Manęs jau laukia.
Viskas gerai. Laikrodis tiksi.
Sveikinu įstojus.
Iki, mieloji.
Mama sako, kad nemiga sukelia nerimą, o nerimas sukelia nemigą.
Ji negali užmigti, bet vaistų negeria,
nes tada jaučiasi kaip nesava.
Sako, kad tai kaip tik turėtų būti privalumas,
bet ji jau per daug prie savęs pripratusi.
Aš taip pat.
Myliu mamą tokią, kokia ji yra.
Mandžula, ar žinojai, kad norit pasiekti Antarktidą
reikia perplaukti Dreiko sąsiaurį?
Ir ar žinojai, kad Dreiko sąsiauris
yra neramiausia vandens sritis planetoje?
Aš žinau, nes ką tik tris valandas praleidau internete.
Reikalas toks. Ar tave plaukiant pykina?
Kalbu ne šiaip apie pykinimą, o apie pykinimą, kai nesinori gyventi.
Jei ne Bitė, tikrai atšaukčiau kelionę.
Bet negaliu jos nuvilti.
Ar galėtum nupirkti stiprių vaistų nuo jūros ligos?
Bet ne „Dramamino“, o tikrai stiprių.
Mama gal ir nekenčia Sietlo, bet miesto biblioteka jai labai patinka.
Ne tik dėl knygų, kas yra logiška,
bet ir dėl Remo Kulhaso dizaino.
Anot jos, jis verčia širdį plakti greičiau.
Gerąja prasme.
Atsiprašau.
Atsiprašau. Bernadeta Foks?
Taip.
O, Dieve. Taip ir maniau.
Studijavau architektūrą Pietų Karolinos universitete.
Lankiausi Biberio akinių gamykloje per visas atvirų durų dienas.
Man dėstė Polas Dželinekas.
Negaliu patikėti.
Prieš porą dienų kaip tik žiūrėjau vaizdelį apie jus.
Vaizdelį?
Tą, apie „20 mylių namą“.
Daug apie jus sužinojau,
o maniau jau žinanti viską.
Džiugu.
Ar galėčiau su jumis nusifotografuoti?
Tai bent profilio nuotrauka būtų.
Nieko tokio.
Jūs ir taip man daug davėte.
Tai juk vienpusiai santykiai,
o aš čia užsigeidžiau kažin ko. Atsiprašau.
Ačiū. Jūs esate mano įkvėpimas.
20 MYLIŲ NAMAS VAIZDELIS
„20 MYLIŲ NAMAS“ PO 20 METŲ
JAV architektų ir statytojų asociacija
300 magistro studentų paklausė,
kuriais architektais jie žavisi labiausiai.
Sąrašas pernelyg nenustebino,
tačiau tarp Frenko Loido Raitso, Miso van der Rouzo,
Frenko Gerio ir Lorenzo Pianoso yra iš esmės mažai kam žinoma moteris –
Bernadeta Foks. Ši architektūros enigma
ypatinga dėl daugybės priežasčių.
Jaunystėje jai teko skintis kelią profesijoje, kurioje dominavo vyrai.
Ji yra jauniausia architektė, gavusi Makarturų apdovanojimą.
Jos rankų darbo baldai demonstruojami nuolatinėje
Amerikos liaudies meno muziejaus kolekcijoje.
Ji laikoma aplinką tausojančios statybos pradininke.
Prieš 20 metų ji metė architektės darbą
ir nuo tada nieko nesukūrė.
Jau net atskirai šie pasiekimai verstų žavėtis,
tačiau visi kartu jie aiškiai signalizuoja ikoną.
Bernadeta labiausiai žavėjo tuo,
kad su džiaugsmu atlikdavo užduotis, kurios kitiems pasirodydavo per prastos.
Foks pateko į architektų komandą, stačiusią „Disney“ biurą Burbanke.
Jos pirmasis darbas buvo išdėstyti tualetus administracijos skyriuje.
Ji norėjo žinoti, kaip dažnai darbuotojai eina į susitikimus,
kokiu dienos metu, kiek yra vyrų ir kiek moterų.
Galiausiai paklausiau: „Kokį velnią čia darai?“
Ji atsakė: „Turiu žinoti, kokias problemas mano dizainas turi išspręsti.“
Norėčiau pasakyti, kad atpažinau būsimą talentą.
Bet ne mažiau man patiko ir jos megztas megztinis.
Vis dar jį turiu. Štai.
Pažiūrėkit. Neblogai, ar ne?
Žmona liepė atiduoti jį labdarai, bet pasakiau,
kad noriu jį pasilikti.
Neilgai trukus Foks susipažino
su kompiuterinės animacijos kūrėju Eldžinu Branču.
Po metų jie susituokė, o Foks nutarė pasistatyti namą.
Bernadeta labai norėjo rasti sklypą,
kuriame pati galėtų ką nors sukurti.
Parodžiau jiems apleistą gamyklą,
ji apsižvalgė ir tarė: „Tobula.“
Ji kalbėjo apie patį pastatą.
Šios industrinės erdvės transformacija į gyvenamąjį namą
truko dvejus metus.
Ji sukūrė beveik stebuklą.
Šią niūrią, tamsią erdvę
ji sugebėjo
pripildyti šviesa.
Bernadeta sumanė padaryti tinklą iš akinių rėmelių.
Jis priminė šarvinius marškinius su rėmelių intarpais.
Namas labai moteriškas.
Įėjus iškart matosi,
kiek daug kantrybės ir rūpesčio buvo įdėta.
Atrodo, kad įžengi į didžiulį glėbį.
Bernadetos kūryba buvo anaiptol ne standartinė.
Foks ir jos vyrui įsikėlus į Biberio akinių gamyklą,
Foks panoro imtis naujo projekto.
Bernadeta namo statyboms nusprendė naudoti
tik 20 mylių spinduliu esančias medžiagas.
Visos medžiagos turėjo būti vietinės.
Gardenos betono gamykla tiekė smėlį, kurį maišėme vietoje.
Plieno konstrukcijas gaminome iš metalo laužo atliekų.
Sąvartyne rastos medžiagos buvo tinkamos
net tuo atveju, jei rasdavome jas už 20 mylių.
Medienos fabrikas tiekė medį, kurį taip pat apdirbome vietoje.
Vieną dieną gretimame sklype pasirodė sunkvežimių konvojus.
Žemę įsigijo Naidželas Milsas Murėjus,
televizijos magnatas iš Anglijos, žinomas dėl savo žaidimo...
„Kiek pagausi, tiek tavo!“
Ne, ne, ne!
Atsiprašau!
Reikia išrauti krūmus priekyje!
Noriu, kad pastatytum ženklą
vakarinėje namo pusėje. Jis turi būti atsuktas į kaimynus.
Dydis – 2,5 x 1,5 metro.
Taip, išgirdai gerai – būtent tokio dydžio.
Ryškiai geltono su juodu užrašu:
„Privati nuosavybė. Eiti draudžiama.
Geilerio Strito mokyklos prielipos bus suimtos ir uždarytos.“
P-R-I-E-L-I-P-O-S.
Tai žmogus, kuris užknisa, bet nėra vertas tavo laiko.
Žodį „prielipos“ paraudonink.
Liemenė nuostabi! Šauktukas.
Šaunuolė, Mandžula.
DĖL VAISTŲ NUO PYKINIMO
VAISTUS REIKIA ATSIIMTI ASMENIŠKAI
Pasiruošęs?
Pakviečiau prisijungti Su-Lin. Ji naujoji administratorė.
Puiku. Be tavęs vos išgyvenom. Malonu susipažinti.
Tiesą sakant, mano sūnus – jūsų dukters klasiokas.
Aišku. Atsiprašau.
- Nieko. - Šaunu.
Ką gi.
Gal važiuokim autobusu?
- Taip. - Gerai.
Varom.
Aš jos neprisimenu.
Kuo galiu padėti?
Turite Čihulį.
Čihuli?
Taip. Ne. Kalbu apie sietyną.
Jį sukūrė Deilas Čihulis.
Tas stiklo skulptorius.
Jau norėjau sakyti, kad receptų tokia pavarde nėra.
Pamėginkit Bernadetą Foks.
Sekundėlę.
Atėjo Foks.
Viena nesusitvarkot?
Ponia Foks,
ar žinote, kad jums išrašė ABHR?
ABHR sudaro „Haldolis“, „Benadrilis“, „Reglanas“ ir „Ativanas“.
Man tinka.
„Haldolis“ yra neuroleptikas,
vartotas sovietiniuose kalėjimuose palaužti kalinius.
Tik dabar sužinojau.
Jis gali turėti rimtų šalutinių poveikių.
Blogiausias – vėlyvoji diskinezija.
Jos simptomai –
nevaldomi veido judesiai, liežuvio išlindimas, čepsėjimas.
Mieliau porą valandų pakentėsiu šiuos simptomus, nei pykinimą.
Vėlyvoji diskinezija gali likti visam gyvenimui.
Visam?
Ilgokai.
Tikimybė, kad ji pasireikš – 4 procentai.
Vyresnėms moterims – 10 procentų.
O kaipgi kitaip.
Kalbėjausi su jūsų šeimos gydytoju.
Jis išrašė skopolamino pleistriuką nuo pykinimo
ir „Xanaxo“ nuo nerimo.
Regis, „Xanaxo“ turiu namuose.
Gal turit kokią lentelę,
kurioje parodyta, kaip kokia tabletė atrodo?
Matot, visus vaistus subėriau
į senovišką stiklainį.
Spalvos ir formos puikiai dera.
Bet tada supratau, kad...
Na, suprantat.
Aišku.
Gerai. Duokit „Xanaxo“ ir tą pleistriuką.
Bernadeta.
Ką čia veiki?
Eldži.
Jie man nedavė „Haldolio“, tai turėjau laukti „Xanaxo“.
Ką čia vilki?
A, tu apie liemenę. Nusipirkau internetu.
Gal gali atsisėsti?
Ėjau pietauti. Gal nori, kad atšaukčiau?
- Ne, ne! - Ne?
Vakar prastai miegojau, tai ir atsijungiau.
Eik. Daryk. Būk.
Gerai.
Pasimatysim namie.
Gal šįvakar nueikim pavakarieniauti?
Galim. Aš ir Bitė išrinksim vietą.
O gal pavakarieniaukim dviese?
- Gerai. - Gerai.
- Labas. - Labas.
Odrė prašė tau perduoti.
Ligoninės sąskaita.
Pervažiavau jai koją?
Žinau. Apačioje parašyta, kad jai niekas nelūžo.
Aišku, kad nelūžo, nes aš nieko nepervažiavau.
Ei, čia juk ne tavo fleita.
Čia šiakuhačis.
Ponas Heisas paskolino jį šventei.
Grosi?
Ne visai. Akompanuosiu pirmokams.
Jie dainuos tėvams,
o ponas Heisas paprašė manęs sukurti jiems šokį.
Šokį? Oi, tu nenaudėle!
Sukūrei šokį pirmokams?
Čia tai bent.
Galiu ateit pažiūrėti?
Tau nepatiktų. Žodžiai per mieli.
Dar numirsi nuo mielumo.
Aš noriu numirti nuo mielumo. Tai mano mėgstamiausias būdas numirti.
Ar galiu šiandien eiti pas Kenedi?
- Ar jos mama bus? - Ne.
Tiek to. Gali.
Taigi, dėl šiandien dienos...
A, taip. Ar ten buvo viena tų prielipų iš Geilerio Strito?
Su-Lin – mano naujoji administratorė. Ir taip, jos sūnus mokosi Bitės klasėje.
O, varge.
Kas?
Man galas.
Kaip tai?
Pamatysi.
Ji nuteiks tave prieš mane.
Nejuokauk.
Odrė ir jos pakalikės visada manęs nekentė.
Nekalbėk niekų. Niekas nejaučia tau neapykantos.
Atleisk. Ką sakei?
Klausiau kokių ten vaistų tau nedavė vaistinėje.
Kažkoks absurdas.
Gydytojas išrašė man receptą. Paaiškėjo, kad jis „Haldoliui“.
- Aš nežinojau. - Miegui?
Miegas? Negirdėjau tokio.
Mieloji, negerai, kad nemiegi.
Ir kaip gavai receptą? Lankaisi pas psichiatrą?
Ne.
O norėtum?
Dieve, ne.
Ne?
Tiesiog nerimauju dėl kelionės.
Tikrai? Dėl ko tiksliau?
Dėl Dreiko sąsiaurio, dėl žmonių,
dėl gyvūnėlių iš rankšluosčių, kuriuos galim rasti ant lovos.
- Žinai, kaip būna. - Tiesą sakant, nežinau.
Ten bus daug žmonių.
Tarp žmonių jaučiuosi nejaukiai.
Taip.
Manau, vis tik turėtume apsvarstyti mintį,
kad tau reikia su kuo nors pasikalbėti.
Juk kalbuosi su tavimi.
Ak, mieloji.
Matai?
Todėl ir nenoriu, kad ateitum pažiūrėti šokio.
Suprantu.
Tiesiog noriu, kad žinotum, kaip man kartais sunku.
Kas sunku?
Pakelti gyvenimo banalybes.
Bet aš vis tiek turiu teisę būt sujaudinta mažų dalykų, kurių kiti nepastebi –
kad ir kaip tai baigtųsi.
Ir tai nesukliudys man nuvykti su tavimi į Pietų ašigalį.
Į Pietų ašigalį mes nevyksim.
Ne?
Turistai vyksta į Antarktidos pusiasalį.
Į Pietų ašigalį vyksta tik tyrinėtojai ir mokslininkai.
Meldžiu, pasakyk, kad tai žinojai, bet tiesiog iš nuovargio pamiršai.
Taip. Aš pavargusi.
Ir neišprususi.
PRISIJUNKITE PRIE MŪSŲ!
Liza!
Smagu tave matyti!
Odre, čia nuostabu!
Ačiū, kad atėjai. Labas, Gari.
Labas.
Yra maisto, gėrimų. Visus tikriausiai pažįsti.
Puiku.
Žinojai, kad vienas iš pirmokų tėvelių yra „Pearl Jam“ narys?
Edis?
Ne.
Aš ką tik pradėjau dirbti, o jau privalau pasirūpinti
visais reikalais jam nesant.
Ten Džefo Bezoso svainis.
- Tikrai? - Aha.
Aplink daugėja tuščių stiklinių ir maisto likučių.
Kailas labai man padėjo.
Gal galėtumėt pereiti į kitą pusę?
Štai čia. Labai atsiprašau.
Manau, čia bus puiki vieta.
- Nagi. - Atsisukit į kitus.
Viens, du, trys, keturi.
Labai graži dainelė. Afrikietiška?
Taip. Kenijos pop dainelė.
Viena Geilerio Strito mokyklos vertybių – globaryšis.
„Globaryšis?“ Oho.
Geilerio Strito mokykla ne tik plataus požiūrio,
bet ir plataus žodyno.
Surask Siuzę!
Lipkit į autobusiuką. Viskas gerai.
Labai atsiprašau.
Ačiū, kad atėjote!
Matot, čia daug lyja...
Gal norit dovanų maišelio? Prašau.
PRIVATI NUOSAVYBĖ
GEILERIO STRITO MOKYKLOS PRIELIPOS BUS SUIMTOS IR UŽDARYTOS
O, ne.
Tavo šlaitas ką tik įčiuožė į mano namus!
Vėlyvų pusryčių vidury!
Viduje buvo vaikų!
Mėšlas. Ar niekas nesusižeidė?
Tik per stebuklą.
- Visa laimė. Gerai. - Gerai?!
Gerai?!
Mano namas skęsta purve! Nuvirto plytų tvora.
Sunaikintas mano kiemas,
mano japoniški klevai! Paukščių girdykla atsidūrė svetainėje!
Apgailestauju.
Ir dar tas ženklas.
- Ženklas... - Koks ženklas?
Liepsiu jį nuimti.
Nuošliauža tuo jau pasirūpino.
Dabar jį galės matyti visi!
Mama, koks ženklas?
Padariau kvailystę. Pabūk mašinoje.
- Koks žmogus pastato ženklą... - Aš už viską sumokėsiu.
Manai, viskas dėl pinigų?
Mama, kas čia vyksta?
Pasakyk jai! Pasakyk!
- Tave valdo emocijos. - Tai aišku!
Bet nepamiršk, kad šlaitą tvarkiau dėl to, kad primygtinai reikalavai.
Samdžiau tavo pasiūlytą žmogų tavo nurodytą dieną.
Vadinasi, tu dėl to nekalta?
Tiesiog sakau, kad viskam yra platesnis kontekstas.
Oho. Gerai.
Vadinasi, manai, kad neapykantos kupinas ženklas
yra tinkama reakcija į kiemo darbus?
Ne...
Pagaliau pradedu viską suprasti.
Odre, nevaidink, kad pati nežaidi šio žaidimo.
Bent kartais išlįsk iš namų
ir pabendrauk su žmonėmis.
Gal tada nebūsi tokia paranojiška.
- Manau, jau baigėm. - Nebaigėm!
Nebaigėm!
Dar kartą atsiprašau dėl ženklo. Man nederėjo jo statyti.
Prisiimu visą atsakomybę –
tiek kalbant apie Geilerio Strito mokyklą, tiek apie pinigus.
Mokykla tau nerūpi!
Tau nerūpi niekas.
Nei namas, nei kiemas,
nei šis rajonas.
Ar žinai, kad 7 kilometrų spinduliu
stovi namas, kuriame augo mano senelė, namas, kuriame augo mama,
ir namas, kuriame augau aš?
Tikiu.
O tu atsibeldei čia su savo „Microsoft“ pinigais
ir nusipirkai 800 kv. m. griuvėsį
vidury šio nuostabaus rajono, manydama, kad pritapsi?
Tu nepritampi, Bernadeta. Ir niekada nepritapsi.
Amen tavo žodžiams!
Žinojai, kad nepatinki nė vienai mamai?
- Nejaugi? - Taip!
Vyko mamų ir dukrų pižamų vakarėlis,
bet tavęs ir Bitės niekas nepakvietė!
Viskas, Odre.
Eik tu šikt! Nedrįsk į tai velti Bitės!
Mes mylim Bitę.
Bitė – nuostabi mergaitė ir puiki mokinė.
Ji – puikus pavyzdys, kokie stiprūs yra vaikai,
nes kažkaip sugebėjo užaugti puikia mergina.
Jeigu ji būtų mano dukra,
ir, manau, kalbu visų Geilerio Strito mamų vardu,
niekada gyvenime nesiųsčiau jos į internatą.
Aš pati noriu į internatą.
Aišku, nori, mieloji.
- Tai mano mintis! - Neverta, Bite.
Žinoma, kad tai tavo mintis. Nekaltinu tavęs.
Tu nepažįsti nei manęs, nei mano mamos.
Aš pažįstu tavo mamą. Dabar jau visi žino, kokia ji yra.
Tu nė nepažįsti savo sūnaus,
antraip žinotum, kad mokykloje jis iš tavęs tyčiojasi.
Ar bent pastebi, kad namo jis grįžta apsipūtęs?
Aš pritariu mamai.
Eik tu šikt, Odre.
Žinai, kad esi kiečiausia pasaulyje?
Lyg mes būtume norėjusios į tą kvailą pižamų vakarėlį.
Populiarumas pervertinamas.
SU 14-UOJU GIMTADIENIU! SĖKMĖS! BERNADETA
Markerius paliksime prie atvirutės,
ir restoranui sukantis visi galės ką nors parašyti.
Kai apsisuks pilnas ratas,
tavo atvirutė bus pilna linkėjimų.
Geras.
Girdėjau gandus, kad nuėjęs į tualetą neberandi savo stalelio.
Einam į tualetą.
- Sveika, Kenedi. - Sveiki.
Bite.
Labas.
Atšaukė kelionę į Denverį?
Ne. Tiesiog pakeliui į oro uostą užsukau kai ko paklausti.
Ko?
Žinojai, kad tie gervuogių krūmai laikė šlaitą.
Nesi tokia,
kuri išrautų šlaitą laikančius krūmus drėgniausią žiemą istorijoje.
Aš to nė nenutuokiau.
Iš kur sužinojai apie šlaitą?
Manei, kad nesužinosiu?
Leisk atspėti.
Odrės pakalikė pila tau į ausis nuodus.
Sakiau, kad taip bus.
Su-Lin čia nevelk.
Tik jos dėka galėsiu mėnesiui išvykti.
Jei nori tiesos, tai žinok,
kad gervuogių krūmus išroviau
klausydama tos raganos nurodymų.
Pakaks viską verst juokais.
Nuoširdžiai dėl tavęs nerimauju.
Su manim nesikalbi, pas psichoterapeutą neini.
Tėti, baik kelt scenas.
„Kelt scenas?“ Grifinų namas įgriuvo.
Ar už tai turėsim sumokėti mes?
Tai nenumatyta aplinkybė. Tokius atvejus padengia draudimas.
O kodėl tu man nepasakei?
Tu retai būni namuose.
Žiūrėkit, kaip toli mano atvirutė.
Išgerk „Ritalino“ ir užsičiaupk.
Ką pasakei?
- Taip negalima. - Viskas gerai. Jos taip juokauja.
Negerai.
O kas tau darbo? Kenedi tau nė nepatinka.
Nepatinku?
Žinoma, kad patinki.
Kaip gali taip kalbėti? Kas darosi su šia šeima?
Užsukau tiesiog pasikalbėti.
Visai ne.
Užsukai aprėkti mamos. Odrė tai jau padarė.
Tavęs ten nebuvo. Buvo siaubinga.
Einam.
Tai ko ten norėjai paklausti?
Kodėl negali sutarti su kaimynais?
Kodėl negali sutarti su niekuo? Juk ne visada kalti kiti.
Na, Mandžula, tikrai niekas nedrįstų pasakyti, kad nebandžiau, bet...
Negaliu vykti į Antarktidą.
Bet nesijaudink. Sukurpiau tikros ištižėlės planą,
kuris turėtų suveikti.
Dantistė jau daug metų nori išrauti mano protinius dantis.
Tad štai planas –
paskambinkim jai ir suderinkim vizitą prieš pat išvykimą.
Taip galėsiu sakyti, kad tai skubus atvejis
ir man labai apmaudu.
Mano vyras ir dukra galės keliauti vieni,
o manęs niekas nekaltins.
Taip.
Sakiau, kad planas ištižėliškas.
Siųsti žinutę.
Bernadeta!
Polas Dželinekas!
Puikiai atrodai.
Ak, tu senas kriene!
Per 20 metų nė kiek nepasikeitei.
Smagu tave matyti.
Kaip praėjo paskaita?
Gerai. Tai tebuvo pretekstas aplankyti tave.
Dieve... Tai bent.
Eldži, čia daktarė Kurtz.
Sveiki.
- Džanelė Kurtz. - Eldžis Brančas.
Ačiū, kad skyrėte mums laiko. Džiaugiamės, kad galėjote ateiti.
Hana puikiai apie jus atsiliepė.
Sakė, kad padėjote Frenkui išgyventi sunkų laikotarpį.
Paliksiu judu vienus.
Gerai.
Ką 20 metų veiki Sietle?
Iš Los Andželo išvykau iš piktumo.
Nusprendusi, kad visų gailesčio jau kaip ir pakanka,
norėjau dramatiškai grįžti į sceną
ir parodyti tiems šunsnukiams, kas yra tikroji architektūros deivė.
Bet...
Eldžiui čia patiko, tad taip ir liko.
Nustebau, kad ji nori keltis į Sietlą.
Abu esam kilę iš Rytinės pakrantės, lankėm privačias mokyklas.
Ji buvo kylanti žvaigždė. Tikra gamtos stichija.
Mane pavergė jos grožis, talentas,
humoras ir energija.
Mums susituokus
kūriau kompiuterinės animacijos programą,
kurią galiausiai nupirko „Microsoft“.
Maždaug tuo pat metu
kilo bėdų su jos statomu namu,
ir ji paskelbė baigianti reikalą
su Los Andželo architektūra.
Šio miesto projektuotojai
uždengė bene visus gražius vaizdus –
pristatė krūvą 20-ies aukštų namų,
neturinčių jokio architektūrinio vientisumo.
Tai pirmas kartas, kai žodžiai „architektūrinis“
ir „vientisumas“ buvo pavartoti tame pačiame sakinyje kalbant apie Sietlą.
Tie, kurie čia viską projektavo,
dėl kažkokios nesuvokiamos priežasties dviejų krypčių eismo kelius
pakeitė vienpusiais,
o keturšales sankryžas
pakeitė penkiašalėmis.
Prisiekiu Dievu, čia yra net septynšalių sankryžų.
Visą energiją, kurią kadaise
atiduodavo architektūrai,
dabar ji nukreipė į Sietlo koneveikimą.
Iš jos tiesiog liejasi niekinančios tirados.
Nusipirkau namą vos mums atvykus.
Kadaise tai buvo mergaičių pataisos mokykla,
kuriai galioja visi įmanomi statybų draudimai.
Tam, kad iš jos ką nors padaryti, būtų reikėję Hario Hudinio išmoningumo,
kas mane ir suviliojo.
Bet gavosi taip,
kad keturis kartus persileidau.
Po nesėkmės su „20 mylių namu“ norėjau grįžti į vėžes
sukurdama namus sau, Eldžiui ir vaikeliui, kurio vis laukiausi, bet...
Kiek atsisėsdavau ant klozeto, tiek pamatydavau kraują.
Dieve... Man labai gaila.
- Ne, ne, ne. - Aš nežinojau.
Galiausiai gimė Bitė.
Bet jos širdis
nebuvo pilnai išsivysčiusi, todėl reikėjo
krūvos operacijų.
Jos išgyvenimo tikimybė buvo nepaprastai maža.
Ypač tais laikais.
Atrodo, kad ligotas vaikas
vyrą ir žmoną turėtų arba suartinti, arba išskirti,
bet mūsų atveju nebuvo nei to, nei to.
Tiesiog pradėjome plaukti pasroviui.
Seselės ją nufotografavo.
Jos taip daro, kai mano, kad kūdikis ne...
- Kokia gražutė. - 2004 M., BIRŽELIO 4 D.
Kai pirmą kartą ją pamačiau,
supratau, kad ji kitokia. Kad ją man patikėjo.
Esi matęs kūdikio Krišnos paveikslėlius?
- Balakrišna. - Taip.
Kūrėjas ir naikintojas. Storas, laimingas ir mėlynas.
Tokia buvo ir Bitė – kūrėja ir naikintoja.
Taip.
Akivaizdžiau nebūna. Tad pasakiau seselėms:
„Ji nemirs. Ji Balakrišna.“
Ir jos įrašė šį vardą į gimimo liudijimą.
Tada paprašiau, kad mus paliktų vienas.
Eldžis buvo man dovanojęs tokį Šv. Bernadetos medalioną.
Ji regėjo 18 apreiškimų.
Jis visada sakydavo, kad tie du namai buvo pirmieji mano apreiškimai.
Tad aš pasilenkiau ir pakuždėjau savo mažajai pamėlėlei:
„Tu esi mano likę 16 apreiškimų viename.“
Taip ir yra.
Vos spėjau apsižiūrėt,
o ji jau keliaus į mokyklą kitame šalies gale.
Ji visą save atidavė dukters sveikimui.
Daugiau nieko kito nematė.
Aš vis ilgiau užtrukdavau darbe. Vadinau mūsų santykius partneryste.
Stebiuosi, kad ji nesilanko pas psichoterapeutą.
Tai būtų logiškas pirmasis žingsnis.
Siūliau, bet jos ši mintis nesužavėjo.
Neseniai pasiūliau dar kartą.
Ji vėlgi nesusižavėjo.
Eldžis to nežino, bet aš vis dar neatsigaunu po to, kas nutiko Los Andžele.
Ką turi galvoje?
Tarkim, vakar pabudau užsimaniusi į tualetą.
Pusiau miegu, galva tuščia. Ir staiga pradeda plūsti informacija:
Bernadeta Foks, „20 mylių namas“, žlugimas, nesėkmė.
Atrodo, kad toji nesėkmė suleido į mane dantis ir nenori paleisti.
Tada netyčia pamačiau to bjaurybės Naidželo Milso Murėjaus vardą
viename jo šou, ir viduje tiesiog užviriau.
Dėl tokių dalykų mane vis labiau degina gėda,
kad tapau bjauri, nesąžininga
ir nebeatpažįstama nuostabiausiam mano sutiktam žmogui.
Tikrai neįsivaizduoju, kas Bernadetai yra.
Ar jai depresija? Manija? Agorafobija? Priklausomybė? Paranoja?
Nesuprantu, kas sukelia visus tuos nervinius priepuolius,
bet viena tikrai aišku – ilgiau to ignoruoti negalima.
Guliu lovoje, naktis, kai staiga mane tarsi kas supurto.
Apima milžiniška panika.
Dažniausiai dėl kokios nors nesąmonės. Tarkim...
„Reikia įdėt daugiau šviežių vaisių į Bitės pietų dėžutę!“
Šis jokio loginio pagrindo neturintis nerimas
eikvoja mano energijos išteklius,
tarsi būčiau kokia į sieną besidaužanti baterijomis varoma mašinėlė.
Ir nebelieka jėgų plaut indus, eit į parduotuvę,
sportuot ar tiesiog būt maloniai.
Reziumuokim.
Ji sąmoningai sudarė aplinką, dėl kurios nukentėjo kaimynės namas.
Ji kaupia receptinius vaistus.
Ji pervažiavo moters koją
ir jos kieme pastatė ženklą, kad ją pašieptų.
Manau, jūsų žmona kenčia
nuo nerimo ir poreikio dominuoti sutrikimo.
Jei vaistų kaupimas reiškia tai, ką ir manau,
tikėtina, kad ji galvoja apie savižudybę.
Na, tai ką manai?
Argi tai ne apgailėtinas likimas, ištikęs tikrų tikriausią genijų?
Jau baigei?
Taip.
Gerai. Nes esu garantuotas,
kad ir pati netiki šitom nesąmonėm.
Kad ir kaip įdomiai viskas skamba, pamiršti svarbiausią dalyką –
tokie kaip tu privalo kurti.
Toks tavo tikslas šiame pasaulyje.
Jei tokie žmonės nekuria, tampa grėsme visuomenei.
Visoms tavo problemoms yra vienas paprastas sprendimas.
Kelk subinę, grįžk prie darbo
ir sukurk ką nors.
...siūlau panaudoti padalijimo ir sprendimo algoritmą
ir apriboti santykį iki artimiausių atitikmenų.
Apskaičiavimo laikas turėtų sutrumpėti maždaug 90 procentų.
Genialu.
Pablo, gal jau baigėt?
Taip. Ačiū, Eldži.
Niekis.
Eldži, čia agentas Strangas
iš FTB.
- Sveiki. - Sveiki.
- Laba diena, pone Brančai. - Sveiki.
Esu Internetinių nusikaltimų ir nusiskundimų centro regiono direktorius.
Bendradarbiaujame su Nacionalinio saugumo departamentu.
Oho.
Prisėskim.
Dėkoju.
Pone Brančai, jūs pakliuvote į mūsų akiratį.
Aš?
Taip. Dėl savo kreditinės kortelės išrašo.
Čia mano kreditinės sąskaita?
Tai mokėjimai tarptautinei kompanijai, pavadinimu „Virtualus Delio asistentas.“
Matau.
Oho.
Tokia kompanija neegzistuoja.
Tai nusikaltėlių grupuotės Rusijoje priedanga.
Tikrai?
Pastaruosius šešis mėnesius renkam apie ją informaciją.
Mums buvo suteiktas orderis,
suteikęs teisę perskaityti susirašinėjimą tarp jūsų žmonos
Bernadetos Foks
ir asmens, vardu Mandžela.
Nėra jokios Mandželos.
Reikalas labai svarbus ir rimtas.
Eldži, reikia skambinti daktarei Kurtz.
Visai neseniai mokslininkai nukreipė nematomus kosminius spindulius
į Didžiąją Gizos piramidę, norėdami pažiūrėti į jos vidų.
Jie pamatė milžinišką tuščią erdvę, apie kurios egzistavimą nežinojo.
Jie nežino nei kaip ji atsirado, nei kodėl,
nors piramidės stovi jau daugiau nei 4000 metų.
Kalbėkite vartodami žodžius „aš manau“.
Nenorim, kad ji pasijaustų teisiama.
Nežinau, ar sugebėsiu.
Suprantu, kad jaučiatės nejaukiai,
bet visų mūsų tikslas tas pats –
padėti Bernadetai.
Taip.
O pagalbos jai tikrai reikia.
Neabejotinai.
Norite atšaukti vizitą?
Teisingai.
Atšaukiu vizitą.
Pranešate paskutinę minutę.
Atsiprašau. Tiesiog...
Mano protiniai dantys jau ir taip ilgai laukė. Dėl mėnesio nieko nenutiks.
- Ar norit susitarti kitą laiką? - Ne.
Paskambinsiu sausį, kai grįšiu iš kelionės.
- Gerai. Ačiū. - Viso.
Taip ir maniau, kad mačiau jus TED pokalbiuose.
Mano vaikai juos dievina.
Eldži, kas čia vyksta?
Ar kas nutiko Bitei? Ką tik mačiau ją mokykloje.
Ne. Bitė sveika.
Kaip sekėsi pas dantistę?
Nenuėjau. Kas visi šie žmonės?
Bernadeta, aš daktarė Džanelė Kurtz. Gal prisėskim?
Kodėl? Eldži.
Gal pradėkim, daktare?
Ką pradėkim? Man tai nepatinka.
Prisėskit, kad galėtume...
Norėtume nupiešti jums realią situaciją.
Eldži,
kad ir kas tai bebūtų, gal galim pasikalbėti vienudu?
Aš viską žinau. Jie taip pat.
Jei tai dėl dantistės...
Aš atšaukiau vizitą.
Vyksiu į Antarktidą. Laukiu nesulaukiu. Matai?
Bernadeta, nėra jokios Mandželos.
Mandžulos?
Agente, malonėkit...
Agentas?
Sveiki. Aš iš FTB.
Išsiaiškinome, kad Mandžela ar Mandžula
yra tapatybės vagišių grupuotės Rusijoje priedanga.
Tapatybės... Ką?..
Taip. Ir tu atskleidei jiems visą asmeninę informaciją.
Kaip tik dabar jie skrenda į Sietlą, kad galėtų įgyvendinti savo planą
kol aš ir Bitė būsim Antarktidoj.
Teisingai, agente Strangai?
Daugmaž.
Bilietus jie nusipirko panaudoję jūsų lojalumo taškus.
Jie gali ištuštinti mūsų banko sąskaitas, investicijų sąskaitas
ir pasisavinti nekilnojamą turtą, nes tu atskleidei jiems
visą mūsų asmeninę informaciją ir slaptažodžius.
Mandžula netgi paprašė teisės veikti kaip įgaliotas advokatas.
To nebuvo.
Tiesą sakant, ji jau kelias dienas man neatrašo.
Norėjau ją atleisti.
Taip nutiko dėl to, kad susirašinėjimą perėmė FTB.
Jie žino viską!
Ar supranti?
Tai reiškia, kad nutraukiau visus ryšius su technologijomis.
Puiki mintis. O dabar visi giliai įkvėpkim.
Dieve, Eldži...
Aš labai atsiprašau.
Ta kompanija turėjo daugiau nei 100 teigiamų atsiliepimų.
Tačiau realybė yra kitokia,
ir mums reikėtų susitelkti būtent į ją.
Nereikėtų pamiršti ir to,
kad bandėte pervažiuoti mokinio mamą.
Nebūkit kvaila.
O tu tylėk.
Ką ji čia išvis veikia?
Gal kas atidarytų langą ir išleistų tą prielipą lauk?
Liaukis ją taip vadinusi.
Labai atsiprašau.
Gal kas galėtų išlydėti administratorę iš mano svetainės?
Galiu išeiti.
Aš irgi eisiu.
Pabūsim kitame kambaryje.
Intervencijos – ne mano kompetencija.
Intervencija?
Tai štai kas čia?
Ar aš vienintelė manau,
kad tai kiek ekstremaloka?
Bernadeta, nerimauju, kad kenčiate nuo prisitaikymo sindromo.
Prisitaikymas yra sindromas?
Tai psichologinis atsakas
į stresą sukeliančius faktorius.
Įprastai kartu pasireiškia nerimas arba depresija.
Jūsų atveju, streso faktorius yra kelionė į Antarktidą.
Bet dabar aš tikrai noriu vykti.
Liaukis. Tu nė neketinai vykti.
Perskaitėm visus laiškus.
Realybė tokia,
kad sąmoningai suteikėte asmeninę informaciją nusikaltėliui.
Nežinojau, kad ji nusikaltėlė!
Šis prastas sprendimas
tik per plauką nesukėlė finansinio žlugimo ir pavojaus sveikatai.
Dėl jūsų agresijos kaimynei buvo sugadintas jos namas.
Aš tik išroviau...
Leisk jai pabaigti!
Toks dalykas nutinka ne pirmą kartą.
Manau,
jums sunku bendrauti su žmonėmis,
todėl susiradote virtualią asistentę, kuri organizavo jūsų susitikimus
ir padėjo atlikti kitus darbus.
Be to, faktas, kad kaupiate receptinius vaistus
bei jūsų namo išvaizda byloja, kad jums depresija.
Vis dar bandote nupiešti man realybę ar jau galiu tarti žodį?
Norėčiau, kad iš pradžių Eldžinas išreikštų savo meilę.
Eldžinai.
Taip...
Žinoma, kad tave myliu.
Tik tavęs nebeatpažįstu.
Tarsi būtų nusileidę ateiviai ir pakeitę tave kopija.
Vieną naktį net pačiupinėjau tavo alkūnes.
Svarsčiau: „Kad ir kokia tikroviška toji kopija,
smailių alkūnių jiems tikrai nebūtų pavykę atkartoti.“
Turėjau save sustabdyti.
Pamaniau: „Dieve, negaliu pulti nuo uolos kartu su ja.“
„Turiu pareigų. Esu tėvas, esu vyras.“
„Darbuotojai ir jų šeimos manimi pasitiki.“
„Mano Bernadeta išsikraustė iš proto,
bet aš negaliu leisti, kad ji nusitemptų ir mane.“
Atsiprašau, Eldži.
Nežinau, kaip man reikės išpirkti savo kaltę.
Tu teisus. Man reikia pagalbos.
Pradėkim nuo kelionės į Antarktidą.
Tik mes trys. Jokio darbo, jokių kompiuterių.
Tik neversk visko „Microsoft“.
Tik sakau, kad turėtume pabūti trise.
Tik mes, be jokių pašalinių trikdžių.
Mes nevyksim į Antarktidą.
Negalim atšaukti kelionės.
Ir neatšauksiu. Niekada taip nepasielgčiau su Bite.
Juk neketini vykti be manęs?
Bernadeta, kol Eldžinas ir Bitė keliaus,
siūlau kelias savaites padirbėti su manimi Madrona Hile.
- Beprotnamyje? - Mes šios įstaigos taip nevadiname.
Jėzau Kristau!
Nori išsiųst mane į beprotnamį!
Eldži, negaliu patikėti!
Tau reikia pagalbos. Turi atgauti jėgas ir pailsėti.
„Pailsėti?“
Tai ką,
jūs vyksit į kelionę, o mane uždarysit Madrona Hile?
Negali taip pasielgti.
Norėtume, kad sutiktumėt savo noru.
Kad užsidaryčiau ten pati?
Dieve... Tu nė nesuvoki, kaip smarkiai sergi!
Eldži, pažiūrėk į mane!
Taip, aš įklimpusi, bet tikrai galiu išsikapanoti.
Galim tai padaryti kartu.
Mums tikrai nereikia pulkininkės Kurtz.
Atsiprašau. Norėjau į tualetą jau vos grįžusi.
Ar tam man reikia daktarės leidimo?
Ji jau ilgokai neišeina.
Manot, jai viskas gerai?
Turėtume patikrinti.
Bernadeta.
Bernadeta!
Girdžiu tekantį vandenį.
Ponia Foks!
Ji ten ilgokai.
- Ponia Foks! - Bernadeta!
- Ar girdit mane? - Atsitraukit.
Odre, man reikia tavo pagalbos.
Jos automobilis vis dar čia.
Viskas taip sumauta...
Aš nuoširdžiai atsiprašau
dėl tavo namo
ir to ženklo.
Nesijaudink. Čia manęs tikrai neieškos.
Žinau, kad nesu tavo draugė.
Aš niekieno draugė.
Bet bėgdama iš namų
pamaniau, kad galbūt mane priimsi.
Daugiau neturiu kur eiti.
Sietle nieko nepažįstu.
Odre,
niekad neatspėsi, kas nutiko.
Ji dingo. Bernadeta.
Pabėgo iš mano ir Eldžio intervencijos.
Toji beprotė iššoko pro langą.
Ką?
Nes Eldžis nori uždaryti ją beprotnamyje, kad išgelbėtų nuo rusų mafijos.
Papasakosiu vėliau.
- Dieve mano... - Žinau.
Vargšelis. Jis tiek daug prisikentėjo.
Tu nė neįsivaizduoji.
Visi puolėm jos ieškoti, tad pasakiau Eldžiui,
kad užeisiu pasiklausti ar ji nepralėkė pro tavo kiemą.
Tau viskas gerai?
Taip. Atleisk. Tiesiog...
Daug valymo.
Pavargau nuo viso to purvo.
Bet būtinai tau pranešiu, jei pamatysiu ją lankstančią gatvėmis
mosikuojančią rankomis.
- Tikra beprotybė. - Išties. Būtinai man viską pranešk.
Eikš.
- Detales papasakosiu vėliau. - Gerai.
Norėsiu išgirsti viską.
Nieko?
Ji juk negalėjo tiesiog išnykti.
Pričiupom juos. Ką tik pranešė.
Mandžula buvo sulaikyta persėdanti į lėktuvą Dubrovnike.
Tyrimas baigtas.
Nejaugi? O kaip Bernadeta?
Pavojus jai nebegresia.
Sakot?
Bent jau iš rusų.
Šitą problemėlę išsprendėm.
Turiu bėdų su Kailu.
Daug.
Stengiuosi kaip galėdama, bet...
Ir jo nepriėmė į Leikvudą.
Kitąmet mėginsim patekti į valstybinę mokyklą.
Esu tikra, kad valstybinėje mokykloje geriau nei Madrona Hile.
Galim keistis vietom. Važiuosiu į Madrona Hilą vietoj tavęs.
Tau praverstų pailsėti ir atgauti jėgas.
O tu lik čia,
su mano kompiuteriniais žaidimais apsėstu, nemandagiu, apsipūtusiu sūnumi.
Tada tu pasiimk mano darboholiką vyrą
ir jo būsimą meilužę administratorę.
Tik jei pridėsi Mandžulą, dar žinomą kaip tapatybės vagišius Sergejus.
Svarbiausia, kad suprastum,
jog tai ne tavo kaltė.
Man nė nekilo tokia mintis.
Mama dingo prieš pat Kalėdas, ir dar nieko man nepasakiusi.
Tai sudėtinga, mieloji.
Neįmanoma visko žinoti apie kitą žmogų.
Žinoma, kad sudėtinga.
Bet tai, kad kažkas sudėtinga,
ir tai, kad manai, jog neįmanoma iki galo pažinti žmogaus,
nereiškia, kad negali pabandyti.
Nereiškia, kad aš negaliu pabandyti.
Aš ne...
Dabar ji išgyvena sunkų... Ką darai?
Paklausyk. Tavo mamai reikia profesionalios pagalbos.
Liaukis. Žinau, kad esi nusiminusi, Bite...
Nevadink manęs taip. Mane taip vadina mama.
Tų metų rugsėjį Foks gavo Makarturų apdovanojimą.
Kodėl būtent ji?
Bernadeta Foks – įdomiausias reiškinys,
šiuo metu egzistuojantis architektūros pasaulyje.
Bernadeta išsiskiria tuo, kad niekas iš tiesų nežino kas ji yra.
Ar ji architektė? Be abejonės. Konteinerių kraustytoja? Taip.
Kam išleisite apdovanojimo pinigus?
Nežinau. Galbūt pradėsiu naują projektą, užbaigsiu šį.
Turiu galybę idėjų.
Milso Murėjaus namas, pramintas „Baltąja pilimi“,
buvo parengtas gyvenimui Foks ir Volkeriui
dar nė nespėjus pastatyti visų „20 mylių namo“ sienų.
„Baltąją pilį“ vainikavo
milijoną dolerių kainavusios Kalifornijos vašingtonijos.
Su tomis palmėmis namas atrodė kaip „Ritz-Carlton“ viešbutis.
Ji vis skundėsi,
bet nieko nebuvo galima padaryti.
Tas vyrukas iš „Kiek pagausi, tiek tavo!“ laidos,
Naidželas Mailsas Milsas, yra tikras šūdžius.
Bernadeta pasakė, kad nori parduoti namą
ir įsigyti kitą.
Dar nė nespėjusi pranešti, kad jis parduodamas
sulaukiau pažįstamo vadybininko skambučio.
Jis norėjo įsigyti apdovanojimą gavusį namą.
Gaila, nematėte, kokie jie buvo laimingi.
Eldžis nepaprastai ja didžiavosi. Ji laimėjo apdovanojimą,
labai pelningai pardavė namą.
Kuris vyras nesididžiuotų?
Tuo metu dar nežinojau, kad tas vadybininkas
namą pirko savo klientui. Klientas paaiškėjo esąs
Naidželas Milsas Murėjus. Iki pat šios dienos
sklypą jis naudoja kaip papildomą automobilių stovėjimo aikštelę.
„20 mylių namas“, kuriam pastatyti prireikė trejų metų,
buvo nugriautas vos per kelias valandas.
Architektūros gerbėjai išreiškė didžiulį liūdesį,
sužinoję, kad namas nugriautas.
Bernadeta tiesiog dingo.
Sukūriau peticiją, kurią pasirašė labai daug architektų.
Žymių objektų komisija susirūpino modernių statinių išsaugojimu,
tad iš viso to išėjo ir šis tas gero.
Į mokyklą?
Taip.
- O tu eisi į darbą? - Taip.
Mama dingusi, o tu eisi į darbą?
O ką aš turėčiau daryti?
Nežinau. Gal jos ieškoti?
Paklausyk...
Mama grįš, kai bus pasiruošusi.
Ji išgyvena sunkų laikotarpį.
Dėl tavo kaltės.
Liaukis.
Paklausyk.
Mama pati priima sprendimus.
Vietoj to, kad pripažintų realybę, ji pabėgo.
Ir tai jau ne pirmas kartas. Ji pabėgo iš Los Andželo.
Ji bėga nuo bet kokios atsakomybės.
Ką ji padarė vakar,
kai jai norėję padėti žmonės privertė ją išgirsti šį faktą?
Ji pabėgo.
Vėl.
Pažiūrėk į mane.
Mudu gyvensim kaip gyvenę,
o kai ji bus pasirengusi sugrįžti,
tai ir sugrįš.
Kodėl visada nustatai tokią aukštą temperatūrą?
Bite!
Panele Grifin, norėjau pasakyti,
kad internate norėjau mokytis tik dėl to,
kad pamačiau kvailą dokumentinę laidą, liaupsinančią...
Mieloji, ar tavo mama namuose?
Ne. Kodėl klausiat?
Jai reikėjo mano pagalbos. Vakar nuvežiau ją į oro uostą.
Sakė, kad tu skrisi tuo pačiu lėktuvu į Antarktidą.
- Nuvežėt ją į oro uostą? - Taip.
Ar ji įsėdo į lėktuvą?
Nežinau, mieloji.
Paskolinau jai kelis drabužius.
Ačiū. Ačiū.
Mama Antarktidoje.
Ką?
Vakar Odrė nuvežė ją į oro uostą.
Odrė?
Taip. Ji man pasakė.
Mama išvyko į mūsų planuotą kelionę.
Ji bus laive, pavadinimu „Allegra“.
Yra ir kitas, „Louisa“,
kuriuo galėtume plaukti, jei laiku nuskrisim.
Abu laivai bus Port Lokrojuje tą pačią dieną.
Ten ir rasim mamą.
Tu pažadėjai.
Privalom vykti.
Tau irgi patinka žvejybos liemenės?
NETRUKDYTI
Niekada nesakykit mamai, kad jums nuobodu.
Ji tiesiog atsakys: „Toliau bus dar nuobodžiau.“
„Kuo greičiau suprasi, kad įdomų gyvenimą turi susikurti pats,
tuo bus geriau.“
Tikiuosi, kad dabar ji veikia ką nors įdomaus.
Dauguma jūsų denyje jau mėgaujasi ramiu rytu.
Laipinimas į pripučiamas valtis prasidės 9:30 val.
Be abejo, visada galite plaukti baidarėmis.
Sveiki atvykę į Antarktidą.
Palūkėkit, ponia. Štai pripučiama liemenė.
Žinant mane, turėčiau ją vilkėti kiaurą parą.
Eilė prie baidarių štai ten.
Ne, ačiū.
Vis tik, gal turit vienviečių?
Žinoma.
Manome, kad mano žmona plaukia „Allegra“.
Nesusišnekėjom dėl išvykimo datos...
„Nesusišnekėjot?“
Taip. Norime prisijungti prie jos.
Abu laivai turi atplaukti į Port Lokrojų tą pačią dieną.
Viskas priklausys nuo oro sąlygų.
Tikslus švartavimosi grafikas
Antarktidoje tiesiog neegzistuoja.
Ar galit bent jau patvirtinti, kad mano žmona tame laive?
Atleiskit, tačiau negaliu teikti informacijos apie keleivius.
Tėti, viskas bus gerai. Einam.
Sveika!
Kas jūs?
Koks sutapimas. Kaip tik pati apie tai svarsčiau.
Kai plūduriuoji Antarktidoje, kur neužslenka naktis,
kas tu esi?
Jaučiuosi kaip vaiduoklis vaiduoklių laive vaiduoklių žemėje.
Padėkit man pririnkti fitoplanktono pavyzdžių.
Nagi.
Aš surinksiu pavyzdžius, o jūs užrašinėsit etiketes.
Nesijaudinkit,
pamokysiu. Nereikia būti genijumi.
Nagi.
Tėti,
aš kai ką nusprendžiau.
Tikrai? Ką?
Nebenoriu mokytis internate.
Daug apie tai galvojau.
Žinau, kad tu ir mama mokėtės privačiose mokyklose.
Gyventi bendrabutyje, groti orkestre,
būti nepriklausoma ir suaugusia atrodė visai smagu,
bet aš to nenoriu. Tiesiog...
Nenoriu išvykti.
Iki universiteto liko vos ketveri metai,
tad kam skubėti?
Gerai. Neprivalai daryti to, ko nenori.
Maniau, kad supyksi.
P.S., privačioje mokykloje nebuvo taip jau smagu.
Taip ir maniau.
„Allegra“ į Palmerio stotį plaukia dar keli tyrinėtojai.
Ten praleisim kelis ateinančius mėnesius.
Primink, kas yra Palmerio stotis?
Mokslinių tyrimų centras.
Ak, taip. Žinojau.
Piečiausias taškas, į kurį vyksta tik mokslininkai.
Ne. Tu kalbi apie Pietų ašigalio stotį.
Tai piečiausias taškas visoje planetoje.
Ten vyksiu po Palmerio.
Tiesą sakant, mano buvęs vyras yra statybų rangovas.
Jis dalyvauja konkurse dėl stoties nugriovimo.
Tyrinėtojai nori statyti naują. Nors nesuprantu kam to reikia.
Senoji yra geodezinis kupolas. Šauniai atrodo.
Iš kokių medžiagų statys naująją stotį?
Kas ten žino.
Jis pretenduoja tik į nugriovimą.
Jam tai būdinga.
Užrašei stoties pavadinimą?
Taip.
Taip pat bus rengiamos ekskursijos į Port Lokrojų –
britų karinį postą, likusį po Antrojo pasaulinio karo.
Dabar tai Antarktidos paveldo muziejus, kuriame, norite tikėkite, norite – ne,
gyvena keletas žmonių ir veikia suvenyrų krautuvėlė bei paštas.
Tad visus raginu įsigyti pašto ženklų su pingvinais
ir išsiųsti namo laišką.
Ar galėtumėt nuplukdyti mane į tą laivą?
Į štai tą.
Plauksim tik į Port Lokrojų ir atgal. Apgailestauju.
Prašau visų prieiti arčiau!
- Aš Vivian. - Aš Airisė.
Nepamirškite uždaryti durų,
nes į vidų gali prilįsti pingvinų,
kuriuos bus labai sudėtinga išvyti.
Sveiki atvykę į Port Lokrojų!
Prieikit arčiau.
Antrojo pasaulinio karo metu Port Lokrojus buvo slaptas...
Kur keleiviai iš laivo „Allegra“?
Jau išvyko.
Vaje...
Kas jai yra?
- Labas rytas. - Labas. Kokia ankstyva.
Pasiruošusi?
Taip.
Kiek vyrų ir kiek moterų žiemoja Pietų ašigalio stotyje?
Nežinau.
Galėsiu pasakyti grįžusi.
Antarktida užknisa.
Ji grįš į uostą ir nė nesužinos, kad jos ieškojom.
Mes ją rasim. Dėl to nesijaudinu.
O dėl ko jaudiniesi?
Dėl to, kas bus ją radus.
Mama – mano geriausia draugė.
Žinau.
Tenorėjau jai padėti. Turi tuo patikėti.
Ar tiesa, kad padovanojai jai Šv. Bernadetos medalioną?
- Taip. - Kai ji laimėjo Makarturų apdovanojimą?
Taip. Tai buvo seniai.
Bet dovanojau jį ne tik dėl sutampančio vardo. Pasakiau:
„Čia Šv. Bernadeta, kuriai apsireiškė Lurdo Dievo motina.“
„Ji regėjo 18 apreiškimų.“
„Biberio gamykla buvo tavo pirmasis, „20 mylių namas“ – antrasis.“
„Linkiu, kad būtų dar 16.“
O, siaube...
Aš nuvyliau tavo mamą.
Ji – menininkė,
kuri liovėsi kurti.
Man nederėjo leisti tam nutikti.
Kodėl leidai?
Nežinau. Nežinojau, kaip priversti
tokio talento žmogų kaip tavo mama kurti.
Jos talentas milžiniškas.
Žinau, kaip išmokyti robotus suprasti, ko reikia žmogui,
bet pats nesupratau, ko reikia mamai.
Beje, ar pastebėjai, kad per šią kelionę
beveik netikrinau el. pašto?
Nelabai.
„Microsoft“ vyksta didelė pertvarka.
Kaip tik šią akimirką, mums čia sėdint,
turėtų paskelbti, kad „Samanta 2“ atšaukiama.
Kaip suprasti?
Programa bus naudojama žaidimams.
Taigi. Manęs tai nedomina,
todėl pasakiau: „Darykit tai be manęs.“
Taip sakant, atidaviau savo ženklelį.
Tėtis dabar laisvai samdomas darbuotojas.
Tu dar niekada nebuvai be ženklelio.
Na, turėsi prie to priprasti.
Dabar matysi mane daug dažniau.
Labai norėčiau suprojektuoti naująją stotį.
- Tu architektė? - Ne visai.
Niekada nelaikiau savęs ta „vadovėline“ architekte.
Aš kūrybinga problemų sprendėja, turinti puikų skonį
ir jaučianti silpnybę logistikos iššūkiams.
Kalbant apie tai...
Privalau nusigauti į Pietų ašigalį.
Noriu apžiūrėti statybų vietą.
Atleisk, bet nieko nebus.
Tai neįmanoma.
Pasakysiu taip...
Prašiau subsidijos penkerius metus,
ir tik dabar ten vykstu.
Tai konkurencingiausia vieta pasaulyje.
Dar du „Rožinius pingvinus“? Vaišinu.
- Gerai jau. - Dar du.
Mums dar du!
Kodėl gi ne. Išplauksiu tik po kelių valandų.
Kur plauksi?
„Allegra“ susitiks su tyrimų laivu.
Jis ir nugabens mane į Palmerio stotį.
NUSKENUOKITE ASMENS DOKUMENTĄ
Be abejonės.
Žinau, kad neturiu leidimo čia būti,
bet galiu dirbti už dyką.
Negarbingų darbų nėra.
Puiku, bet esmė tokia,
kad žmonės čia atvyksta tik praėję reikiamas procedūras:
gavę patvirtinimus ir subsidijas.
O tu pasirodei nepranešusi.
Atvykai slapta, ir tikiesi vietos?
Bet aš architektė.
Antarktidoje tai nė velnio nereiškia.
Čia yra Nobelio premijos laimėtojų,
dirbančių smėlio barstytojais. Ekonomistas, plušantis virtuvėje.
TV vykdomasis prodiuseris, tyrinėjantis ruonius.
Aš padėjau Bekei atlikti tyrimą.
Atsiprašau, Elena.
Aš nežinojau.
Kaip ji grįžtų namo?
Išsiųstume kitu laivu.
Kur ji miegotų? Juk vietų skaičius ribotas.
Mes tik taip sakom.
Kol kas tave prižiūrės Maikas.
Jis – buvęs valstijos senatorius iš Bostono,
kuris taip norėjo pakliūti į Antarktidą,
kad išmoko taisyti dyzelinius variklius.
Gerai.
Privalau tai pranešti, nes esate pažymėtas kaip jos artimasis.
Jūsų žmona tikrai plaukė „Allegra“.
Puiku. Ačiū.
Bet ji dingo kažkur Gerlacho sąsiauryje.
Ką tai reiškia?
Paskutinį kartą ji atsižymėjo ekskursijoje prieš 26 valandas.
Nuo tada jos niekas nematė.
Bernadeta labai mėgsta privatumą.
Darbuotojai išieškojo visą laivą.
Ji juk turi kur nors būti.
Ši ataskaita gauta patikrinus jūsų žmonos
magnetinės kortelės elektroninį parašą.
Kaip matote, paskutinį vakarą
ji gavo nemažą sąskaitą bare.
Toks vaizdas, kad laikai ją mirusia.
Ji tiesiog vėl pabėgo.
Kur? Čia ne tas pats, kas pabėgti iš Sietlo.
Čia esi pririštas prie laivo.
Kur ji apsistos? Su pingvinais?
Iš to, kad ji gėrė kokteilius,
darai prielaidą, kad ji prislėgta.
O gal ji linksminosi? Iš kur žinai, kad ji nešventė?
Gerai. Tikiuosi, tu teisi.
Kol tu visą laiką sėdėjai darbe,
aš ir mama puikiai leidome laiką.
Mes gyvenam viena dėl kitos.
Ji niekada neišvyktų ten, kur daugiau manęs nepamatytų.
Pavyko. Gerai. Dabar galim išsukti šitą.
Reikia išimti kaitinimo žvakę. Paduok veržliaraktį.
- Štai. - Ačiū.
Foks, ateik.
Aš tave paguglinau. Kodėl čia esi?
Stengiuosi nebebūti grėsme visuomenei.
Prieš tai truputį per daug įsismarkavau,
bet aš tikrai labai norėčiau pabandyti suprojektuoti naująją stotį.
Ką apie tai žinai?
Žinau, kad senąją nugriaus ir statys naują.
Tas, kuriam bus suteikta galimybė ją projektuoti,
privalės pats nuvykti apžiūrėti statybų vietą.
Į Pietų ašigalį vyksta tik svarbiausias personalas.
O tu, mano žiniai,
toli gražu nepatenki į šią kategoriją.
Man reikia
pajusti tą vietą, kurioje stovės statinys,
kad suprasčiau, koks būtent jis turi būti.
Vien mintis apie tai priverčia širdį plakti greičiau.
Ne, ne. Kalbu ne blogąja prasme. Ne „aš mirsiu“ prasme.
Tai gera reiškiantis plakimas.
„Sveiki, ar galiu kuo nors padėti?“
„Jeigu ne, tai prašau pasitraukti, nes aš tuoj pavarysiu.“
Ar bent nutuoki, ką reiškia žiemoti Pietų ašigalyje?
Tai dvigubai didesnis iššūkis, nei visi įsivaizduoja.
Su juo susidoroti gali
tik truputį antisocialūs žmonės,
nebijantys vienatvės
ir galintys ilgą laiką išgyventi be fizinės veiklos.
Prausimasis po dušu – retenybė.
Regis, ruošiausi tam pastaruosius 20 metų.
Aš tenorėjau Pietų Amerikos.
Ar atimsi ir ją?
Būdamas malonus pasaulio neužkariausi.
Kur mes esam?
Jei neklystu, plukdom mokslininką į Palmerio stotį.
Dabar?
Mes Palmerio stotyje?
Kelionių kompanijos mėgsta tokius dalykus daryti vidury nakties.
Rimtai?
Na, kad nebambėtų pinigus mokėję klientai.
Matai? Ten Palmerio stotis.
Ten daug žmonių, tarp kurių turėtų būti ir mama.
Privalom nuplaukti ir pažiūrėti.
- Gal pasiskolinkim valtį ir išsiaiškinkim? - Taip.
Palauk čia. Atsinešiu daiktus.
Niekur neik!
NUSKENUOKITE ASMENS DOKUMENTĄ
Klausyk...
Elkis lyg niekur nieko.
Gerai.
Velnias. Reikia vietos, kur galėčiau prisišvartuoti.
Tiesiog plauk į krantą visu greičiu.
Taip reikia.
- Negali būti! - Tikrai!
Tavo laimė, mėgstu keistuolius ir genijus.
Suveikiau tau vietą lėktuve iš Makmerdo stoties į Pietų ašigalį.
Skrydžio metu turėsi stovėti
prie dėžių su pieno milteliais ir kuro bakų.
Man tinka.
Dabar taip sakai.
Ar turi visus protinius dantis?
- Taip. - Jokių protinių dantų.
Kartą teko transportuoti oru žmogų, kuriam įsimetė infekcija.
Neklausk, kiek tai kainavo.
- Prakeikimas! - Nepergyvenk.
Kaip tik pakraudinėja ledžlaužį.
Kai nukaksi į Makmerdą, dantis tau išraus.
Gerai.
Ten yra veterinaras, kuris specializuojasi arklių odontologijoje.
- Jis jau yra tai daręs. - Kokiam gyvūnui?
Savanoriai negali būti išrankūs.
Pietų ašigalyje būsi penkias savaites. Išvykti negalėsi.
Dieve... Tai nuostabu.
Bet prieš tai privalau
pasitarti su šeimos nariais ir paklausti ar jie neprieštarauja.
Pirmyn.
Ką?
Ačiū.
Sveiki. Paskambinote į senovišką Foksų-Brančų telefoną.
Kadangi tėvai vis dar neleidžia man turėti mobiliojo,
žinutę galite palikti čia.
Sveika, Bite. Labas, Eldži.
Atsiprašau, kad ilgai neskambinau,
bet, kaip žinot, mano mobilusis paskendo.
Vėliau viską paaiškinsiu detaliau,
o dabar apsiribosiu svarbiausiomis naujienomis.
Netrukus plauksiu į Makmerdo stotį,
kurioje veterinaras man išraus keturis protinius dantis.
Tai bent pasisekė.
...tai judantis ledo gabalas.
Ar žinojot,
kad teko perkelti oficialų Pietų ašigalį žymintį ženklą,
nes per metus jis pasislenka maždaug 30 metrų?
Kas ten žino – gal turėsiu suprojektuoti vėju varomą,
šonu judantį eskimų iglu.
- Ką nors sugalvosiu. - Ji stato.
- Tam nemiga ir skirta. - Ji projektuoja pastatą.
Tačiau visos statybos
turės būti koordinuojamos iš Jungtinių Valstijų.
Visas medžiagas reikės atskraidinti.
Tai kainuos milžiniškus pinigus,
todėl nė viena detalė negalės būti švaistoma.
Supratau, kad Sietlas nėra kaltas dėl to, kokia tapau.
Na, gal truputį, bet galutinai nuspręsim tada,
kai vėl tapsiu labiau menininkė ir mažiau grėsmė visuomenei.
Tačiau noriu jums kai ką pažadėti –
ir tai labai didelis pažadas –
aš judėsiu į priekį.
Gavosi labiau pokalbis nei žinutė.
Tai vienintelė mano galimybė nusigauti į Pietų ašigalį,
o išvyksim jau po kelių valandų.
Manęs nebus penkias savaites.
Bet vyksiu tik tuo atveju, jei jūs sutiksit.
Tad prašau, paskambinkit.
Padiktuosiu numerį.
Skambutis jungiamas per Denverį. Įsivaizduojat?
303-295...
Mama!
Gali vykti!
Bite?..
Žinojau, kad tave rasiu.
Kaip čia atsiradai?
Tėtis tau kai ką turi.
Tikrai?
Padarėm išvadą,
kad aš tikrai negalėjau išnaudoti visų 16-os stebuklų.
Taip.
Tau jų dar liko visa galybė.
Mokslininkai visada manė,
kad papuasiniai pingvinai porą susiranda visam gyvenimui,
tačiau neseniai išsiaiškino, kad 20-iai procentų taip nenutinka.
Mano nuomone,
tai reiškia, kad tie, kurie lieka kartu, patys taip nusprendžia.
Visai kaip mama ir tėtis.